До сега в "Иерихон" :
Изглежда експлозията е била на запад, може би в Денвър.
Но ако е било атака, и ако там цари хаос,
не мисля че би Ви се искало неподходящи хора да разберат, че Иерихон все още съществува
Горчивата истина е, че е имало още една експлозия в Атланта.
- И така, имаме ли план? - Ще говоря с Ейприл.
- Довечера - Тайните на малкия град.
- Документи за развод? - Бях ги подготвила преди да паднат бомбите.
Не го искам.
Влакът, който никога не пристигна
е блъснал кола.
В него има цял тон храна
Ако знаех нещо, щях да кажа на кмета.
Ало.
говори помощник секретар Уолш от отдела по Национална сигурност.
Ако сте на сигурно място, стойте там.
Не се опитвайте да бягате...
Какво става?
Всички да се успокоят, чувате ли?
Сега ще възстановим картината.
Техни или наши?
Излитат.
Трябва да са наши.
Най-близката ракетна площадка е в Уайоминг, на 160км от тук.
Какво означава това?
Значи ли че сме във война?
Коя е мишената? Ние или те?
Разкрит съм.
Татко?
Доведи, майка си и Самуел тук долу.
и ме чакайте докато изляза.
- Какво... - Не сега скъпа, не сега.
И така, щом изстрелваме ракети,
- би трябва да са разбрали кой ни атакува. - Бог да благослови Америка!
Може просто да са решили да стрелят по някой от обичайните заподозрени.
Което значи, че може да има и още ракетни удари към нас.
Е, това ли е отговорът на правителството, който всички ние очаквахме?
Край на връзката.
- Робърт, бушонът изгоря - Не беше бушонът.
Беше ЕМИ.
Това беше електромагнитен импулс.
Съсипва таблата.
Това значи всичката електроника, електроуреди, всичко в което има жици.
Това значи ли, че някъде е паднала друга бомба?
- Какво беше това по дяволите? - Беше ЕМИ.
- Нищо не работи. - Това помага ли ни или не?
Не мисля, че помага.
== ИЕРИХОН == 9:02 - Атаката на ЕМИ
Две седмици по-късно.
Ей, по-полека.
Какво става с теб?
Дейл, хей, хей, почакай.
- Какви ги вършиш? - Счупи ни прозореца, видя го.
- Ей! - Дейл.
- Много ти благодаря! - Дейл, почакай.
- Какво? - Добре ли си?
- Два пъти тази седмица се опитват да разбият магазина. - О, това е ужасно.
- Проблем ли имаш? - Не аз.
Дейл ми е приятел. Нали Дейл?
Не можеш да блъскаш хората по улицата, ясно ли ти е?
Ако имаш проблем, то го реши с Джими или Бил.
- Те само ще напишат акт. - Добре тогава сподели с мен.
Мога да се грижа сам за себе си.
Трябва да има, по лесен начин.
Може би ще успеем да монтираме на пералнята манивела или нещо подобно.
Ще се прибера довечера.
Татко, къде отиваш?
До управлението.
Защо все още се вживяваш в ролята на полицай?
Защото хората започват да реагират на факта, че никой не идва да ги спасява.
Разбра ли? Никой.
Защото светът, който познаваме вече не съществува.
И ако не можем да опазим реда,
няма да оцелеем.
Алисън, остави ме насаме с баща ти.
-Мамо, аз само... -Веднага!
Какво по дяволите правиш, плашиш децата с краят на Света ли Робърт?
Ами трябва да знаят какво става.
Нямаше те 4-ри години.
Аз съм родителя тук, ясно ли ти е? Аз ще решавам от какво се нуждаят.
Не може да имаме подобни снимки.
Може да се запитат дали сме семейство.
На тази мен ме няма.
Разкарай ги, Дарси.
През земята ми незаконно преминават хората.
Нямаме възможност да контролираме целият град, Карла.
Така че, наглеждай имота си.
На нашата улица има спукан водопровод.
Ливадата пред нас е наводнена.
- Опитвам се да изпратя няколко души. - Къде е кмета Грийн?
У дома, възстановява се от грип.
- Тогава кой управлява града? - Кмета продължава да управлява.
И тези момчета правят максимално възможното с малкото хора, с които разполагат.
Кой по дяволите си ти?
Той е доброволец, и заместник.
Сега се успокойте и ще ви обърнем внимание.
Но трябва да сте търпеливи.
Моля.
Как е брат ти?
Ерик определено се претоварва.
- Стои дълго на работа, опитвайки се да държи града на крака. - Наистина ли?
Странно.
Струва ми се, че май прекарва малко повече време с жена си.
Нали изгубиха дома си и всичко останало.
Изглеждат доста щастливи заедно.
Мичъл, почакай.
- Изглеждаш добре, Мери. - Уф.
Няма да стане, Мич.
Тук не си добре дошъл.
Хайде де, остави всичко което се случи.
Просто искам студена бира.
От доста време не сервираме нищо студено.
Добре, дай ми каквото имаш.
Или ще си го взема сам.
Я пак си помисли.
Уау.
Всички мислехме, че си отишъл по дяволите.
Но аз знаех, че си намерил начин да оцелееш.
Хайде де, нека не постъпваме така.
Освен това, ако някой трябва да е ядосан, то това съм аз, нали?
Ти ме заряза и духна от града.
Знаеш ли какво, прав си.
Не ме карай отново да ти сритам задника.
Ей.
Всичко наред ли е?
Сега с личен бодигард ли се движиш?
Може би не е лоша идея.
- Какъв е проблема. - Няма проблем.
Просто среща между стари приятели.
Може би трябва да се срещате на друго място.
И по друго време.
Скоро ще се видим.
- Здравей мамо. - Здравей.
Какво правиш у дома?
Просто подреждах поредната книга с формуляри.
През последните няколко дни, приехме толкова оплаквания, колкото обикновено приемаме за месец.
След малко двамата с Джейк ще отидем да нахраним конете в ранчото.
- Ако дойдеш с нас, може да поговорим. - Съжалявам, не мога.
Татко не е добре и аз се мъча да държа нещата под контрол.
Ами нещата около дома?
Какво трябва да значи това?
Как са нещата между теб и Ейприл?
Защо, казала ли ти е нещо?
Ерик...
- Как е Джонстън? - Искаше ми се да имам по-дори новини.
Температурата му не спада.
Мога да пробвам с по-силни антибиотици, но в медицинския център
запасите ни от медикаменти намаляват.
Боже, ако можех да го накарам да хапне нещо.
- Можеш ли да останеш? - Не се притеснявай за мен, мамо.
В управлението има кутия с протеинови шоколадчета
- Просто ще си взема едно. - Добре.
Ако изчакаш 10 мин.
- Може да повървим заедно. - Трябва да вървя.
Имам важно събрание.
Тогава, трябва да си там.
Ще поговорим, довечера.
Може да монтираме нов стартер.
Не можем да намерим работещ стартер.
Чичо Сам!
- На какво дължим, тази чест? - Може ли да спреш да ме наричаш така?
- Какво каза тя? - Каза, че харесва обувките ти.
Благодаря
Имам предложение.
Хотела, в който бях е затворен.
- Тъй като ти дължиш на правителството повече от 180 000$ - Никой не е чувал за правителството от седмици.
Считай ме за правителството.
Добре, значи все още мога да те наричам "чичо Сам".
Хубав часовник.
Ролекс.
- Колко е часа? --Часът е...
Престана да работи след импулса, като часовниците на всички останали.
Какво ще кажеш да ти платя, когато заработи отново?
Ти си идиот.
Опитвам се да ти дам шанс да защитиш интересите си.
Прекалено си мила.
Ето каква е сделката.
Позволи ми да остана тук
И ще приспадна наема на стаята, от това, което дължиш на данъчните
Идеално, защо не.
Ще имам допълнителна помощ за нивата
И можеш да помагаш на Бони в готвенето и миенето.
Може би не разбра, каква е сделката.
Не върша домакинска работа.
О! Това хлебарки ли са?
- Тук няма хлебарки. - Кацна точно върху мен!
Вероятно са привлечени от кокошите лайна в двора.
Стенли, какво не е наред?
Какво е това там?
Досието на Мичъл Кафърти
Въоръжен грабеж, нападение, трафик на оръжие.
Да, Мич не е един от отличниците на Йерихон.
Какво знаеш за него?
Ами, от известно време не ни е създавал неприятности.
Живее с група момчета в покрайнините на града.
- Като оцеляващи? - Предполагам.
Защо се интересуваш?
Ами, тази сутрин беше в "Бейлис".
Размениха си няколко думи с брат ти.
Сякаш е имало нещо между тях.
Как реагира Джейк?
Запази спокойствие и не се намеси.
Тогава най-добре ще е да го оставим на мира.
Както каза, това е минало...
Е, нещо което не се е променило...
Всичко това .
Помниш ли, когото започна да яздиш?
Правеше го като риба на сухо.
Ако приличаше по-малко на баща си
и малко повече на чичо ти Денис
щеше да станеш страхотен ездач.
Говори ми.
Писна ми, да чувам само моя глас.
- Добре ли си? - Да, малко се уморих.
Отивам за вода.
Мамо! Стой долу, долу!
- Хей, хей! - Кои са тези момчета?
Не мога за повярвам, че не е счупена
Ще ти дам аспирин за болката и отока.
Извинявай, но не мога да предложа нищо по-силно.
Всичко е наред скъпа.
- Не ми трябва нищо. - Не спори с доктора Гейл.
Проклети копелета!
- Джейк? - Къде отиваш?
- Да намеря Мич. - И после какво?
Все още не знам.
- Изчакай Джейк, не си сигурен, че е бил той. - Той беше.
- Нали каза, че не си ги видял добре. - Виж сега...
И аз не по-малко искам да накажа момчетата, които направиха това,
но това не е начина.
Последният път, когато се забърка с Мич Кафърти.
- напусна града, а едно момче беше мъртво. - Аз не съм същия човек. - Така ли ?
Тогава нека се уверим, че ще си остане така
Виж ако не се заема с него, той ще се върне пак.
- Трябва да го направим, но правилно. - Нали знаеш, че...
Ако това семейство започне да нарушава закона, как ще спрем другите?
Грейс, имаш ли още пестициди?
- Единственото, което остана е на рафта. - Слава Богу!
Нуждая се от всичко което имаш, за да запазя царевицата си.
Някой изобщо ще яде ли тази царевицата?
- Дали това не е от радиоактивният дъжд? - Не, всичко е наред. Обвивката я е предпазила от радиацията.
- Мамулите бяха вече узрели, така че не са поели никаква влага. - Сигурен ли си?
Грейси, мислиш ли, че щях да дам на сестра си да яде, ако не беше безопасно?
Мислиш ли, че бих го направил?
Дори след всичко, което се случи?
Давам ти 20 бушела (612кг.) за тази пестициди.
Ами аз си мисля да делим реколтата на половината.
На половината! Да не си луда?
Ами тогава как ще я продадеш?
Дай ми я на мен. Аз ще я продам
и ще разделим печалбата.
Фермата му принадлежи на Американската хазна.
- Имате късмет, че не взимаме това което ни принадлежи. - Бих искал да пробваш.
Добре, хайде да си ходим.
Здравей, Мери.
Къде по дяволите беше?
Мислим,че Мич Кафърти и неговата банда са откраднали няколко коня.
Знам, че по-рано са били тук.
И си помислих, че може би си чула нещо.
Всичко което знаеш, Мери ще ни бъде от полза.
След обед тук имаше един мъж.
- Чух го да казва, че е купил кон от някакви хора край летището. - Летището. Добре. Благодаря.
Благодаря.
Ерик.
Последният път, когато те видях
щеше да казваш на жена си за нас и щяхме да заживеем заедно.
Тази мисъл ме крепеше.
Това беше почти преди 2 седмици.
Не знам...
какво си мислиш, не зная дали си добре.
И аз не знам дали съм добре, Mери.
Знам само, че не е това, което исках.
Mери, мисля за теб всяка минута, всеки ден.
Събуждам се сутрин
и страшно искам да бъдеш до мен.
И после се сещам...
че все още съм женен,
че имам жена,
и че съм й дължа...
нещо.
Не знам какво да кажа, Мери.
Искаше ми си, но не можах.
Все едно съм в някакъв проклет лазарет.
Трябваше да минат поне още 20 години, докато стигне до тук.
Добре съм.
Да. Обзалагам се, че не си очаквал къща пълна с деца.
Безпокоя се за Джейк.
И аз.
Никога няма да забравя онази нощ, когато звънна телефона.
Отидох там и видях Мич Кафърти с белезници.
а едно от децата цялото в кръв
и единственото, което можех да си помисля беше че...
това момче можеше да е Джейк.
- Здрасти, Стенли. - Здравейте.
Извинявам се за безпокойството, Г-жо Грийн, Кмете,
- но, трябва... да говоря с вас. - Какво има?
Намерих червеи в царевицата си...
Знам, че ни дойде много,
но се надявах да имате някакви пестициди в ранчото ви.
- Нито една от другите ферми не може да ми отдели. - Извинявай Стенли, ходи при Грейс?
Да. Не ми даде.
Вижте, трябва да унищожа тази напаст
или трябва да обера каквото е останало от реколтата още днес, иначе всичко е загубено.
Тя разбра ли, че имаш най-голямата ферма в Иерихон?
Имам в предвид, че ако загубим твоята реколта, всички ще гладуваме.
Трябва да съберем екип възможно най-бързо
- И да измислим как ще се справим с дажбите... - Почакайте малко.
- Това е моята царевица. - Разбира се, че е твоя, Стенли,
но точно сега ще се наложи да я поделим.
Имам в предвид, че тук ние живеем сами, а в градът вече почти няма храна.
Не, че не искам да дам своя дял Кмете, но няма да си дам стоката.
Стенли,
ще има достатъчно за теб и Бони.
- Напълно достатъчно за всички. - За 5000 хил. души, плюс запаси за Бог знае колко месеца?
Не съм единствения фермер в този град. Защо аз да се жертвам?
- Стенли, никой няма да се жертва. - В този случай май така изглежда.
Изведнъж всички започнаха да претендират за моята царевица, Данъчните, Грейси, а сега и Вие.
- Стенли, ние просто се опитваме да ... -С всичкото ми уважение, сам ще се справя.
- Стенли, ела тук и седни скъпи. - Стенли, върни се веднага!
Здравей момиче.
Джейк.
Дейл, какво правиш тук?
Толкова съжалявам. Не знаех.
- Какво не си знаел? - Джейк!
Джейк?
Дръпни се.
- Изчезвай Дейл. - Не.
Стои стой тук тогава
и приеми това като посвещаване.
- Премина, границата. - Моля?
Чу ме ...
Да дойдеш в семейното ранчо.
Аз ли преминах границата?
Бях в затвора...
онази нощ, когато ти ме прецака.
Най-добрият ми приятел...
- Половината му глава беше отнесена. - Казах ти, че няма да обера никого.
О, стига сe държа като ангел.
Върна се... за да се установиш?
Да създадеш семейство, може би малка ферма?
- Никога не съм планирал да остана. - Разбира се, че не си.
Но къде щеше да отидеш?
Колите не работят.
Ние държим конете.
Ако ти...
или някой друг отново доближи семейството ми
ще те убия.
Е това вече е Джеик, когото познавам.
Добре, ставай.
Ще те заведа да видиш Джон.
Не мърдай.
- Къде е Мичъл? - Не знам.
Знам, че лъжеш, Шон.
Дейл?
Ти си следващият.
Какво да правя с тях?
Не мога да ги обвиня в нищо,
а най-близкият съдия е в районната колегия,
която не знаем дали още изобщо съществува.
За тези деца ли става дума? Или за Мичъл Кафърти?
Той открадна конете на майка ми и едва не я уби.
О Джейк, ти имаш зъб на този човек от доста отдавна.
Прочетох досието му.
- Ще ни създава проблеми,нали? - Да.
А сега, след като шерифа и половината полицаи са мъртви.
Мичъл и такива като него ще се събират в града като мухи на мед.
- Още сега трябва да ги спрем. - Е, щом това е решението, което искаш,
- то първото нещо е да ги разделим. - Добре, аз взимам Шон. - Не.
Аз ще го направя.
Ставай. Ще се разходим.
Разкарай се, няма нужда... Оу, оу.
Върви.
От Греис са откраднати пестициди.
Знаеш ли нещо?
Не. Бях там по-рано, опитвайки се да купя, но...
Но какво?
Какво става? Защо се държиш така?
Греси дойде в управлението.
Започна да дрънка глупости.
- Каза, че ти си ги откраднал. - Каза, че съм аз?
Имаш ли нещо против да разгледам?
- Да Бил, имам. Това е лудост. - Какво става тук?
Не знам.
Най-добрият ми приятел ме обвинява, че съм откраднал пестициди.
Ще проверя хамбара.
Само да съм видял да влезеш.
Гледай.
- Всичко е наред. - Остави го да си свърши работата.
Добре, провери хамбара.
Провери, ако искаш цялата проклета къща!
Как успя да се забъркаш с Мичъл, трябва да стоиш на страна от него.
- Говоря сериозно. - Може да влезеш в затвора или по-лошо.
А как се забърка с него?
Бях глупав.
Отегчен, а и си търсех белята.
А ти търсиш ли я?
Дейл.
Защо те държат тук? Какво си направил?
Просто си говорим.
Не може да си говорите без адвокат.
- Не съм полицай. - А и без това му плащам гаранцията.
Знам, че машините не работят, но трябва да я вземете.
Разкарайте се от тук.
- Освобождаваш ли ме? - Да.
Само се опитвах да те вразумя.
Повярвай ми, не искаш да тръгнеш по този път.
Мисля, че знам къде е Мичъл.
Ще ти покажа.
Татко?
Хайде, излизай от тук.
Всички тези градове ли ги няма?
А ти как мислиш?
- От къде знаеш? - Не съм сигурен.
Това са градовете, за които чух по радиото
и сателитът преди ЕМИ.
- Как така лаптопа ти не се изпържи както всичко друго? - Такъв е.
Направен е да издържа на ЕМИ.
Той е...
Правителствена играчка скъпа.
Значи ли, че си нещо като шпионин?
За това ни премести тук.
Знаел си, че това ще се случи.
Защо имаш този пистолет? За какво е?
За стреляне.
И мисля, че е време да се научиш как се борави с него.
Както се развиват нещата...
май един ден ще трябва да се защитаваш сама.
Разбираш ли?
Какво става?
Само си говорим. Нали така?
Чист си.
Сигурен ли си?
Защото, ако искаш може да провериш и полето. Всичко. Сантиметър по сантиметър.
- Получихме оплакване. - Значи ви трябва някой, когото да обвините?
- Стенли. - Не.
Какво стана с моята честна дума Бил?
Просто си върша работата, човече.
- Какво правиш? - Ще изгоря нивата.
Напълно си откачил.
- Какво ти става? - Няма да я горя цялата, само заразената част.
О Боже, Стенли.
Не е нужно да правиш това.
- Виж, това е единственото нещо, за което мисля. - Аз взех пестицидите.
За какво говориш?
Платих на едни хлапета да ги откраднат от магазина на Грейс.
Само трябва да отидем до града и да ги вземем.
- Ти си откраднала пестициди!? - Сама ли си говоря?
Платих на някой за да ги открадне.
Дадох им диямантеният си часовник.
Не мога да повярвам до къде стигнахме.
Нямахме избор, Стенли.
Всеки сам за себе си.
- Най-сетне заспа. - Страхотно.
- Как се чувстваш? - О...
Държа се някак си.
Извинявай, че не мога да направя нещо повече за него.
Това е един твърдоглав човек.
Предполагам, че крушата не пада по-далеч от дървото.
Със сигурност това не се отнася за Джейк.
До сега никога не съм се замисляла, че Ерик е бил такъв инат.
Не е ли за вярване?
Ами на него много му се струпа
след ракетите...
- Да не споменавам и проблемите с къщата. - Да.
Всичко започна много преди това.
И аз съм преживяла такова нещо.
Да сглобиш отново нещо...
никога не е лесно.
Но някой трябва да направи първата крачка.
Ако искаш да се бориш за този брак,
то започвай да се бориш.
Трябва по-умно да избираш тези, с които се движиш.
Аз не се движа с тях.
Трябваха ми Шон и Мич за да ми помогнат да преместим едни неща, това е всичко.
- Не знаех за конете. - Какво си мислеше Дейл?
- Не трябваше да се опитваш да ги защитаваш. - Не съм. Опитах се да защитя Грейс.
Какво имаш предвид?
Катастрофирал е един влак пълен със стока.
По този начин подържах складовете на Грейс.
Не исках никой да знае за това.
Всичко е там.
Какво?
Тук беше пълно със стока. Пълно до покрива.
Смятам, че се досещам кой я е взел.
Грейси.
Разкарай се от магазина ми.
- Знам, че си ме окрал. - Не, не съм Грейси. Кълна се, че не съм.
Грейси, от колко време ме познаваш?
Откакто съм се родил, нали?
Трябва да си вярваме един на друг.
Просто ме остави да ти покажа.
Последвай ме.
Виждаш ли Грейси? Всичко е тук.
Никой не е откраднал нищо от никого?
Това беше недоразумение.
- Имаш ли някаква представа къде са я преместили? - Не, нямам.
Ерик.
Стой тук.
Спри на място Мичъл!!!
Хвърли оръжието, веднага!
Хвърли оръжието!
Ръцете зад тила.
Къде е храната?
Джейк... спри.
Какво правиш? Казах да спреш.
Къде е храната?
Спри!
И така, какво ще правим с него?
За сега ще стои заключен.
Може да изпратим някой до Филдинг, да провери дали съдът все още работи.
- Приятелите му, няма да го оставят. - Мога да се справя.
- Да, наистина се справи добре при хамбара. - Трябваше да го убия.
Стига, Джеик!
Вече не си такъв човек.
С двамата какво ще правим?
Мога да пусна Дейл,
- но Шон е помогнал за кражбата на конете. - Той все още е момче.
- Момче, което за малко да те убие мамо. - Това няма значение Ерик.
Защото няма да повдигна обвинение
Килията е твърде малка за да побере всички които някога са сбъркали.
Какво предлагаш?
Реабилитация.
Добре.
Дръж го.
Всички пръсти свити.
Добре, отпусни се.
Правилно.
Разтвори малко краката.
Малко по-далеч един от друг. Правилно.
Сега свий коленете.
Прицели се.
Опитай се да държиш очите си отворени.
Натискай.
Добра, работа.
Много добре.
Харесва ли ти?
- Сигурен ли си, ще стане? - На теория, да.
- До сега правил ли си го? - Не.
Не си сипвай по обувките.
- Сериозно, разкарай се! - О, Боже - Стенли.
Каза, че днес ще прибираш реколтата и ще ти трябва помощ.
Дойдохме да помогнем, и никакви задни мисли.
Благодаря!
Мамо.
Здравейте.
Много съжалявам Г-жо Грийн.
Много съжалявам за всичко.
Добре, сега вървете и помогнете.
Забрави.
Чичо Сам.
Някога спала ли си в плевня?
Не е точно така, както по филмите.
Не мога да се парфюмирам като хората от всички тези прасета и кози, които са около теб.
- Блъфираш. - Опитай ме, моля.
Тези са за теб.
Изгубих си разума, Стенли.
Съжалявам.
Моля.
Имаш ли представа какво правиш?
Не нямам.
Благодаря за помощта.
- Това също е и нашият дом. - Да, така е.
Той какъв човек е, добър или лош?
Няма значение скъпа.
- Много добре, а? - Да.
Особено ако обичаш царевица.
- Тежка работа? - Да.
Мислех си, че като свършим тук можем да ...
- Щях да предложа да се разходим, но ще сме много уморени.... - Ейприл, спри моля.
- Кое? - Това.
Това, което правиш.
- Само влошаваш нещата. - Просто се опитвам да поговоря с теб.
Преди 3 седмици искаше развод.
Преди 3 седмици живеехме на различна планета.
Всичко се промени.
Няма значение.
Еиприл, чакай.
Винаги има път към дома.
Защо не започнем от там, да разберем как се чувстваме.
Джейк.
Готов ли си за това?
Нали знаеш, че ще дойде за мен.
И после ще тръгне да търси теб.
Този път няма къде да избягаш, Джейк.
Превод: GoshoB http://subs.unacs.bg/ 31.11.2006